A rajzokról

Szenvedélyesen rajzolok, de a rajzaim nem az érzéseimet ábrázolják. Azt hiszem azok a rajzok, amik a világ egy darabját vágják ki négyzetesre, engem nem érdekelnek. A rajzolás nem ábrázolás, hanem a kéz és az agy összmunkája. A kezem legalábbis láthatóan megerõsödött tõle. A bal és a jobb kezemet is használom (ebben a sorrendben), és az idõk folyamán számos rajzeszközt kipróbáltam, végül nekem kellett készítenem egyet, ami követni tud.

A vonalak, amiket húzok, sohasem a világ alakját követik, csak a kezem mozgását. A rajzok elmélyült mutatványok nyomai a papíron. Nem érdekelnek a kompozíciók vagy a mûtárgyak, minden rajzom az elsõ vonallal kezdõdik, ami a papírra kerül, és azután már csak a saját törvényszerûségeit követi. Biztosan sokat számít az, amit invenciónak neveznek, de én azért azt hiszem, hogy a mûvészet a kéz ügyességével kezdõdik.

Sok rajzom van, és úgy érzem, hogy egyre többet tudok csinálni. Rajzok kiapadhatatlan forrása keletkezett bennem. Egyszerûen látom õket magam elõtt, ezért is kellett megtanulnom rajzolni. Az utóbbi idõben szeretném megosztani a rajzokat másokkal is, így kiállításokba is fogtam.

Hincz Ágnes, 1998